I højsommeren 1916, i det nordlige Frankrig-
-forbereder briterne krigens største offensiv.
Hundredtusinde soldater venter på at angribe-
-mens en mindre styrke har til opgave at holde skansen.
29. juni 1916
Sommedalen
To røde knægte og en rød dame.
-Bekend kulør! -Øv! Jeg taber igen.
Hej, Billy. Henter du noget vand til os?
Det bedste man kan få for penge.
-Hvad nyt i verden? -Har du set min bror?
Petticoat Lane.
Bone... har du sukker?
-Værsgo. Fra stabssergenten. -Bravo, Billy.
-Hvornår begynder det sjove? -Aner det ikke.
De er pakkede som sild i en tønde i reserven.
Utroligt. Jeg har aldrig set noget lignende.
Mænd og kvinder... som virkelig går til den.
-Du lyver, din satan! -Nej, det er sandt.
Man kunne se det hele.
-Solgte han dem? -Ti shilling pr. kort.
Lod de sig virkelig fotografere, mens de...?
-Det vil ingen da gøre! -Ville du ikke gøre det for 100 pund?
Der kan du se! Han havde masser af dem.
-Jeg ville dække ansigtet til. -Hun ville betale dig for det.
Jeg skal komme efter dig!
-Undskyld, sergent... -Rolig nu, Dennis.
-Alt vel, gutter? -Ja, sergent.
-Købte du så nogle? -Nej, de var for dyre.
-Men jeg købte nogle andre. -Lad os se dem.
Det koster! En penny hver.
-Jeg vil også have penge af dig. -Jeg betaler for dig, Billy.
Jeg vil have pengene tilbage, hvis de er dårlige.
Lad os se dem.
Pas godt på dem.
Send dem videre.
Hun ser godt ud.
Send dem videre, Macfarlane.
Ed... Eddie!
Se her!
-Hun ligner hende på en prik. -Sød...af en luder at være.
Kan du ikke se, hvem hun ligner? Tænk efter.
-Hvis jeg kendte en som hende... -Tøsen. Hende på posten i fjor.
Hvad hed hun? Selvfølgelig er det ikke hende...
-Det ligner hende i hvert fald. -Hit med det!
Tiden er gået.
-Der kommer en officer. -Ret jer op.
Stå rør.
Fortsæt.
Må jeg tale med Dem, sergent?
Det er blevet udskudt. En dag eller to. Vi skal blive her.
Her? I guder!
-Og resten af bataljonen? -I reserven.
De holder stand, indtil de kommer tilbage. Før vi angriber.
To nætter til?
Men vi angriber ikke i første bølge. Vi er den tredje angrebsbølge.
-Flere nætter vil gøre gutterne... -Ja, og jeg har sagt det til dem.
Eftertrykkeligt.
Men de siger, vi får gode rationer, varm mad...
-Hvad tror du? -Tredje angrebsbølge?
-Vi medbringer forsyninger. -Godt.
-Ryd det svineri op. -Hvilket svineri?
Dét der!
Fandens!
-Har jeg ikke gravet færdigt? -Hvor skal vi ellers pisse og skide?
Grave latriner...
Lad os komme frem!
-Ingeniørtropperne. -Det er jer, der er professionelle.
-Et godt slæng. -Jordens salt.
De virkede ikke så glade.
Macfarlane og Daventry, jeres tur.
Fart på!
-Få jer så noget søvn. -Tak, sergent.
En oppe og en nede.
-Værsgo, sir. -Tak.
Jeg har set det, der er værre, sir. Her er i det mindste tørt.
Jeg vil have en mad med noget på, bare ikke sprængt oksekød.
Så gerne. Jeg har lidt sardiner. Kommer straks.
Macfarlane! Duk dig.
Nuvel, I to...
Ingen rygning, ingen søvn.
Sergent.
-Hvor langt væk er de? -Omtrent 400 meter.
De holder øje med jer. I nat pløkkede de ni af mine folk.
-Pløkkede? -Krybskytter.
Hvorfor tror du, skyttegravene er så dybe?
De holder øje med skydeskårene. Én bevægelse, og de skyder.
Det er vigtigere at lytte. Så ingen dumheder, tak.
Du har skotter til venstre og irlændere til højre.
Mere behøver du ikke vide nu.
Sergent?
Hvornår angriber vi?
Det får du at vide i god tid.
Billy... lad riflen.
Daventry...
-Daventry! -Ja.
Hvordan går det?
Det går fint. Jeg ville ikke være noget andet sted...
Hvad med dig selv? Skal jeg tage over?
Jeg skal pisse.
-Hvad er problemet? -Hvor skal jeg gøre det?
Gør det her. Der er der ingen, der opdager.
Jeg lover ikke at sladre.
Du har ret. Jeg tror, jeg holder mig.
Hvor ædelt af dig.
Hvor længe siden er det, at din bror Tommy blev dræbt?
-December 1914. -Ja, nu husker jeg det.
Der er gået næsten to år.
Ti dage før juleaften.
Hvordan...
Hvordan skete det?
Jeg er bare nysgerrig.
Det var en granat. Eksploderede lige i hovedet på ham.
Hans kammerat kom hjem til os.
Han sagde, der ikke var noget tilbage af Tom.
Han vær væk. Helt væk.
Næsten, i hvert fald.
Det eneste de fandt, kunne være i en sok.
For fanden da.
Derfor vil jeg skyde så mange tyskere, jeg kan... når vi angriber.
Så mange jeg kan få ram på. For Toms skyld.
Begravede de sokken? Sokken med delene i?
Det gjorde de vel.
-I en normalstor grav? -Aner det ikke. Hvorfor?
Det er jo spildte kræfter.
Daventry!
-Hvad er der? -Jeg syntes, jeg hørte noget.
Det var sikkert en rotte.
Jeg syntes, jeg hørte tyske stemmer.
Billy, kan du høre eksplosionerne?
Bombardementet har stået på i fem dage.
Granaterne hagler ned over de tyske skyttegrave.
Hvis du var tysker-
-ville du så forlade skyttegraven og vandre rundt i ingenmandsland?
Nej...
...det ville jeg nok ikke.
Gå i seng, Macfarlane. Du har vagten kl. seks.
-Intet at rapportere, sergent. -Godt.
-Vi ses senere, Daventry. -Ja.
Godt.
Er De her, sir?
-Er alt, som det skal være? -Ja. Her er stille.
De fleste af dem sover.
Må jeg friste med en spids til at fordrive nattekulden?
Jeg er afholdsmand. Jeg har aflagt et løfte.
Flot. Imponerende.
Jeg forstår ikke, hvordan I kan klare det?
Jeg fordømmer ikke... folk, som tager et glas eller to.
Men det siger mig ikke noget.
Jeg kan godt lide en lille en ud på de små timer.
-For ikke at miste forstanden. -Det, som virker for nogle...
Undskyld?
Det, som virker for nogle, fordærver andre.
Klart.
Jeg går til køjs nu...
Jeg går en sidste runde og vender tilbage til reserven.
Der venter os en lang dag. Hold soldaterne beskæftigede.
-Det skal jeg gøre, sir. -Godnat.
Ed...
-Eddie, hvad er klokken? -For tidligt til at blive vækket.
Undskyld.
Hende pigen....
Hende fra posthuset...
-Talte du med hende? -Et par gange. Nu vil jeg sove.
-Hvor gammel var hun? -Ved det ikke. 19 - 20 år.
-Hun var altså ældre end os? -Du kan stadig tænke.
-Hun var altså ikke gift? -Godnat.
-Hvor kom hun fra? -Liverpool, tror jeg.
Hun var en irer fra Liverpool. Luk så arret!
En irer fra Liverpool?
På 19 år, eller deromkring.
Billy. Du er vel ikke...
Du er vel glad for, at du lod dig hverve?
Selvfølgelig er jeg det. Vær ikke dum.
Måske var det mig, der fik dig til at gøre det.
Nej, Ed. Jeg kunne jo ikke blive derhjemme.
Jo. Du kunne være blevet hjemme et år til.
Nej.
Ikke når du var ved fronten.
Jeg ville ikke gå glip af det.
Det ville jeg altså ikke.
Tak.
Godnat, Ed.
Alarmberedskab!
Op med jer!
Alarmberedskab!
Hvorfor gør vi det, Macfarlane? Forklar mig det. Hvorfor?
Det er vel alarmberedskabet. Hvis de nu angriber.
Vi angriber dem i morgen eller i overmorgen.
Og det ved de. Hvorfor skulle de angribe...?
Luk arret, I to!
Nogle er mændene er ikke reglementeret påklædt.
-Hvad venter vi på? -Faren-drevet-over-signalet.
Bagefter er der morgenmad.
-Gå op og tjek, Macfarlane. -Nu er du for dum.
Tilbage!
Se engang. Vil du ikke vide, hvordan tyskernes linjer ser ud?
Bare et hurtigt kig. Du får to shilling for det.
-Se selv, hvis du vil. -Du står jo ved skydeskåret.
-To shilling. -Det lover jeg.
Fortæl, hvordan det ser ud.
Der er ikke noget specielt. Det ligner en græsbakke.
Der er noget jord øverst oppe. Deres pigtråd.
-Er det det hele? -Som kanten af et stenbrud.
Der er vel 400 meter derop.
Græsset bølger. Stille og roligt.
Som en bølgende eng.
Den ser mild ud.
-Det er sgu ikke to shilling værd. -Jo.
Gå væk! Skaf en båre!
-Eddie... -Båre!
Få ham tilbage!
Bårebærer!
Eddie!
Hent bårebæreren!
Bårebærer til Petticoat Lane!
Han klarer den?
Er han død?!
Ah nej! Ah, nej!
Kom så. Gør plads!
Lad os komme frem!
Sikke en idiot!
Han var en idiot, fordi han ikke lyttede til mig!
Han var heldig.
-Hvad sagde du? -Tænk efter, Billy.
Han var heldig.
Var det din idé, korporal?
Han hørte signalet, kiggede ud og... bang!
Du har en rift der.
En gave far Macfarlane.
Jeg tror, Eddie klarer den.
-Dell blev jo også såret i hovedet. -Han blødte faktisk lidt.
Jeg kan være mærket for livet.
Var det en kindtand eller fortand?
Du kan sige til børnebørnene: "Jeg blev ramt af en flyvende tand".
Rend mig, Hogg.
Dine sjofle billeder bringer uheld.
-Stik du tilbage til søndagsskolen. -De kastede en forbandelse over os.
Du skulle ikke have taget dem med til fronten.
Gud skal vide, hvad I har taget med. Det er jo bare pornobilleder.
Herregud! Bare lidt sjov.
-Skide idioter! -Møgsvin!
Jeg har ikke røget før, men jeg tror, jeg begynder nu.
Folk er forskellige, ikke, Macfarlane?
Vil du have te, Macfarlane?
Det gør mig ondt med din bror. Men måske var han heldig.
Nu kommer han måske hjem.
-Hvad? -Han kan hvile ud nogle måneder.
Han ville ikke hjem, Dennis.
-Han vil ikke gå glip af det. -Han var en flink fyr.
-Jovial. Ikke som de andre... -Han er ikke død, Dennis.
Jeg ved det. Undskyld.
Han bad mig tage mig af dig, hvis der skete ham noget.
Hvornår talte han med dig?
Han fortalte, at han fik dig til at lade dig hverve.
Jeg er gået ud af skolen og arbejder. Jeg er 18 år. Er du med?
Hvis du trænger til at snakke med nogen...
Skrid ad helvede til, røvhul!
Jeg ved, du er ked af det.
Jeg tager dig det ikke ilde op.
"Vi få..."
"Vi lykkelige få, vi brødre..."
-Hvor gammel sagde du, du var? -Hvem har taget det?
-En af jer har rodet i mine ting! -Hvad ævler du om?
Jeg havde seks fotos, nu er der fem. En af jer har stjålet det!
-Hvem er den skyldige? -Hendes hjerte tilhører en anden.
-Hun droppede dig og tog hjem. -Det var dig, din fede bonderøv!
Jeg så, du stirrede på dem. Du troede ikke dine fede øjne.
Store øjne, der gloede på to patter!
Spar mig for dit lort! Jeg er forlovet.
Hvad sagde du?
-Har du en forlovet, Beckwith? -Ja.
-Hvem har stjålet mit billede? -Kæft, Dell!
Hvornår er du blevet forlovet?
-Under sidste orlov. -Forlovet? Dig?
-Med hvem? -Amy.
-Hvorfor sagde du ikke noget, Horace? -Jeg ville have sagt det.
Det skete så pludselig.
-Hun er også min veninde. -Hun ville skrive til dig.
Herligt! Og så sidder du bare der!
Skide romantisk! Men vi har en tyv iblandt os.
-Så hold dog din kæft! -Hvad har du at skjule?
-Jeg er ikke bange for dig. -Op med jer! Obersten kommer!
Fart på! I ligner en flok vagabonder!
Dennis! Ryd det sviner op!
Sådan. Giv agt!
-Sergent... -Sir.
Stå rør.
Sig til mændene, at de godt må ryge.
Hvem har noget ild?
Nå, Faithfull. Hvad nu?
Hvis De stiller Dem der...
Har du en smøg, Hogg?
Kan I rykke lidt sammen?
Kom lidt nærmere, oberst.
Hvad skal jeg sige?
Teksten lyder: "Officer taler til soldaterne aftenen før slaget".
"Moralen er høj." Sig, hvad De vil. Noget opmuntrende, måske.
-Er du klar, Geoffrey? -Ja, Harold.
Oberst Villiers...
Bataljonen vil indtage fjenden linjer ved Montauban.
-I skal vide... -Kan vi begynde forfra?
-Jeg kom til at skubbe til kameraet. -Må vi begynde forfra?
-Jeg behøver vel ikke gentage det? -Nej, begynd, når De er klar.
-Må jeg få et tegn? -Jeg er klar, Harold.
Giv Dem bare god tid, oberst.
Efter bombardementet vil I kunne spadsere igennem ingenmandsland.
Når I kommer til Montauban, vil I se, at alle tyskerne er døde.
End ikke en rotte vil have overlevet.
-Skal jeg fortsætte? -Ja, gør det, sir.
Vi har indtaget Montauban ved ellevetiden.
Derefter kommer feltkøkkenerne, så I kan få et varmt måltid mad.
Der bliver tale om en succes, det kan jeg garantere jer.
Vore tab forventes at blive højst 10 procent.
I vil kunne tænde jeres piber og cigaretter-
-og marchere helt til Bapaume, før I møder en levende tysker.
Bravo! Af med hjelmen, råb hurra!
Tak, oberst.
-Vi skal nok få Dem ind ved filmen. -Det bliver over mit lig.
-Er I færdige med mig? -Én ting til.
Inspektion af forreste lazaret.
Tak, mænd. Held og lykke.
-Vi tværer dem ud! -Sådan skal det lyde.
I skal vinde så mange medaljer til bataljonen som muligt.
Det kan De sagtens sige. De er der jo ikke.
Helt rigtigt, men det er I.
-Rejs dig! -Tak, sergent.
Fortsæt sergent.
Bravo, gutter!
Daventry, du følger med mig.
Nu er du på skideren.
Jeg holder øje med dig, Daventry.
Lav ikke flere fejl.
Hvis du siger noget lignende igen-
-så knuser jeg dig.
Jeg knuser dig, Daventry.
Hvad skete der egentlig?
De lod os marchere over bjerget.
Vi var halvanden kilometer bag linjerne. Ikke sandt?
Det passer meget godt. Vi kunne se de tysker linjer.
-Vi gik og sludrede og så... -Bang! En begyndte at skrige!
Han faldt sammen... døende.
-Forfærdeligt! -Man kunne ikke høre noget.
Kuglerne hvislede forbi.
Mænd, der skreg og løb hid og did.
Hvad skyldtes det?
Tyskerne... røvhullerne så os.
De satte et maskingevær op på højdedraget og fyrede løs.
1.500 meter derfra, derfor hørte vi ikke skuddene.
-Hvad gjorde I så? -Jeg og Rag løb for livet.
Vi var heldige. Mange af vore folk døde den dag.
Vi var skideheldige.
-Det er utroligt! -Det kom så pludselig.
Kom nu, George... Det skete lige pludselig.
Jeg skulle hjemsendes, så vi tænkte...
-Hendes familie ved ingenting. -Du burde have fortalt det til mig.
Jeg er din bedste ven. Hvordan tror du, det føles?
Når du er færdig,, Hogg... Forplejningstjeneste.
Ambrose og Roockwood, I følger med Hogg.
Og I andre... skrid!
Charlie. Hvorfor kalder I ham Rag?
Fordi han er en lurvet type.
Ved I, hvorfor jeg kalder ham Charlie?
Fordi han hedder Charlie.
Jeg er ikke meget for det Horace. Det er jeg altså ikke.
Hold op, George! Vi har været sammen i et år.
Skylder han dig 2.000 pund? Det er jo kun et spil!
Det er, hvad jeg har vundet.
-Kvit eller dobbelt. -Jeg er rig, når krigen er forbi.
Kan I lære mig at spille?
Jeg drømte noget dejligt.
Jeg gik en tur i Southport-
-med en charmerende ung dame.
Daventry...
Jeg har tænkt over noget...
Måske er det muligt at møde nogen én eneste gang-
-og udveksle et par bemærkninger, men ikke om noget vigtigt.
Men at det så alligevel kan være noget specielt.
På en eller anden måde.
Et fascinerende spørgsmål.... Du er fuld af lort!
-Ud med det! -Jeg har mødt en person.
Jeg sagde kun nogle få ord, men det føltes helt specielt.
Det fænomen, Billy...
...kaldes "kærlighed ved første blik".
Jeg er helt sikker på, det var gensidigt.
Den unge dame gjorde gengæld?
Nej... Jeg mener bare, at hun følte det samme.
Og hvad blev der sagt i det skæbnesvangre øjeblik?
Det husker jeg i mindste detalje.
Jeg sagde:
"Må jeg få en postanvisning, frøken?"
-Og hvad replicerede Julie? -Nej, hun hed Maria.
Maria Corrigan.
Hun sagde...
De besvarer ilden! Det troede jeg, var forbudt!
Macfarlane, slut dig til reserven. Tjek, hvor forplejningen blev af.
Fortsættelse følger, ikke, Billy?
Fart på!
Og du afløser Digby.
Hej, Billy.
Hoggy?
Sergent!
Hvor fanden har du været?
Op med dig!
Hvad er der? Ud med sproget!
-Macfarlane... -Hvad er der?
Billy...
Hvad er der?
Han er okay. Blot lidt rystet.
Det kan jeg forstå. Sort uheld.
Til syvende og sidst afhænger alting af heldet.
Hvad mener du?
Alting.
Jeg sendte de tre efter proviant. Det kunne have været hvem som helst.
Godt for dem, der ikke blev udvalgt, skidt for dem, der blev det.
Det er lidt brutalt.
Duer ikke. Hvem bestemmer, hvilket held der bestemmer min skæbne?
Eller Dem, sir. Os.
Jeg går ud fra, De ikke forventede at havne her?
Nej.
Jeg drømte faktisk om at dyrke bomuld i Sydafrika.
Der kan man bare se.
Og De?
Det er irrelevant. Jeg er lejesoldat.
Jeg forstår.
-Alt vel? -Ja.
Holder De af at fiske, sergent?
-Jeg har intet imod det. -Det er det, jeg savner.
Min familie havde et sted i Skotland. Masser af fisk.
-Jeg savner at fiske. -Jeg har aldrig været i Skotland.
Der skulle være smukt.
-Er De gift, sergent? -Ja.
Børn?
To piger og en dreng.
Det lyder godt.
Sød familie, søde piger.
De har været heldig, sergent.
-Kan jeg gøre noget for Dem? -Undskyld mig.
Tyskerne har åbenbart gravet et skyttegrav lidt herfra.
Måske for at udspionere. Kaptajnen vil sende en patrulje ud.
For at undersøge sagen, pigtråden og den slags.
-Hvor mange mand? -Så få...
...eller så mange, De ønsker. Det skal vi... jeg beslutte i aften.
Før vi angriber.
De har prøvet det før, ikke?
Adskillige gange.
-Billy. -Hvad?
-Alt vel? -Ja.
Stakkels Rag og Charlie, hvad?
"Vi var enormt heldige".
Var det et pletskud?
Det var...et stort svineri.
Rag og Charlie... Der var intet tilbage af dem.
Så du noget af Hoggy?
Han lå bare der på siden.
Det piner mig, at vi ikke fik talt ud.
-Dit forestående bryllup. -Jeg ved, hvad det betyder.
Du synes, det er sjovt og smart! Men det er ikke sjovt!
-Hoggy er død. Du lever. -Ja.
Men hvor længe?
Macfarlane... Kom her.
Sarkastisk type. Han tror, han er noget.
Stakkels George.
Nu må jeg dræbe nogle flere tyskere.
-Alt vel? -Ja, sergent.
Din bror ligger på et hospital i Etaples.
Han må leve med en talefejl resten af livet, men han overlever.
-Han bliver snart udskrevet. -Tak, sergent.
-Det var dejligt at høre. -Saml hans grej sammen.
Beckwith! Du kommer med mig.
Billy, var de helt sønderrevne?
Jeg gider ikke snakke om det. Skrid ad helvede til.
-Er det nok, sergent? -Sort som spar es, Beckwith.
Giv ham jeres bomber.
Når du ser min eksplodere, kaster du din.
Hvis linen knækker, vender du om. Ellers følger du med mig.
Lad os gå, sir.
-Held og lykke. -Tak.
-Knæk og bræk. -Sir.
Vi behøver et kodeord, når vi kommer tilbage.
Hvad med "Shakespeare"?
-"Victor Ludorum"? -"Postkontoret"?
"Postkontoret" er godt. Korporal, send et signallys op hvert kvarter.
Røg?
Sergent.
Nå, Beckwith.
Lad os smadre dem.
Hvert kvarter skyder du et grønt signallys op.
Ja, sir.
Sikke en idiot, ham der mr. Harte.
Han kan ikke gøre for det.
Hvorfor ikke?
-Han er opdraget sådan. -Aha.
Jeg kan ikke se en pind.
Hvad fanden sker der nu?
-Det er engelsk. -Vel er det ej.
Sæt nu det er Beckwith og Winter. Du godeste!
Jeg håber sgu, de klarer den.
-Jeg har to tilbage, Dell. -Postkontoret.
Herovre! De er tilbage! Sig det til Harte.
Postkontoret.
Vi har en overraskelse til jer.
Ned med dig!
Stille! Hold kæft!
Hold så kæft!
Sæt en vagt på ham. Jeg er straks tilbage.
Sigt på ham med en bøsse!
Han fes rundt som en svimmel høne, efter Winter havde kastet bomberne.
Her. Hvad så med skrigeriet?
Bomberne gjorde mig helt døv.
Måske var det en af hunnerne i i skyttegraven. Jeg hørte ingenting.
Da vi nærmede os deres linjer, hørte jeg dem synge.
Nede i skyttegravene.
De forsøger at holde modet oppe.
Det må være et helvede efter fem dage.
-Og pigtråden? -Der er meget tilbage.
-Efter bombardementet? -Stakkels dem.
Se på ham! Han ryster som en skide kanin!
Gud!
Fjolser!
Hvad?
Ingenting virker.
De sidder bare der og venter på os.
Hallo... Hallo! Jeg taler til dig!
Sang du?
I morgen synger I ikke!
-Lad ham være! -Det fløj bare ud af mig.
-Vi bør slå ham ihjel! -Rolig nu.
Drop det.
Tag en smøg. Tag dig ikke af ham. Han er nederdrægtig.
Sådan.
-Den smager godt. -Engelsk tobak er verdens bedste.
Hvad hedder du?
Zimmerman... Dieter Zimmerman.
Dieter...
Jeg hedder Colin.
Tag dig sammen, Daventry.
Fraterniserer jeg med fjenden? En stor forbrydelse. Ikke, Beckwith.
Han har været heldig.
Det er os, der er staklerne. Vent os se...
-Hvad sker der for ham? -Aner det ikke. Han er sær.
Beckwith, vi tager ham med.
Farvel. Tak.
Hold kæft!
-Billy. -Sergent?
-Hvad laver du? -Jeg skal skide.
-Prøv at sove. -Jeg prøver.
Men jeg kan ikke lade være...
Jeg kan ikke lade være med at spekulere.
Jeg ved, hvad du mener.
Vil du have syltetøj? Min kone har lavet den.
Jeg kan ikke spise det hele selv. Jordbær. Meget lækkert.
-Nej tak. -Jo, kom nu.
Konen laver verdens bedste syltetøj. Hele jordbær. Jeg er propmæt.
-Jeg kan ikke lide jordbær. -Det kan alle da!
De små kerner sætter sig fast mellem tænderne.
Stik af med dig.
Gud!
Det er dig, der er tyven, Dell! Hvorfor roder du i Eddies ting?
-Jeg ved, han har mit fotografi. -Fordømte løgner!
-Rolig. Hvad sker der? -Slip mig!
-Han stjal fra Eddies udstyr! -Hans bror har mit foto.
Led bare videre. Men du må sige undskyld til Eddie.
Jeg smadrer dig!
Rolig nu!
Jeg kiggede bare lidt.
Dit forpulede røvhul!
Skrid ad helvede til med jer!
Skrid med dig!
1. juli, 1916
Kl. 05.30
Godmorgen, drenge.
Så står vi op.
Op med jer.
Tag dig samen, Daventry.
-Hvor er han? -I reserven. Ordre fra kompagniet.
-Send det af sted, Bone. -Jeg skal angribe med jer.
-Harte ville nok synes om det. -Har du sagt det til ham?
Det skal være en overraskelse. Jeg laver en kop te, når vi er fremme.
Sikkert.
Det tegner til at blive den fin dag.
Altså... under andre omstændigheder.
-Det sker klokken halv otte. -Halv otte?
-Ved højlys dag? -Artilleriet kan ikke ændre tiderne.
Få maden væk herfra!
Så gerne, sir.
Jeg har mistet appetitten.
Man bør ikke have en fuld mave på en dag som denne.
-Jeg spiser aldrig noget. -Det er klogt.
Og en ting til.
Der er sket en forandring. De har kvajet sig.
To kompagnier for vild i nat. Utroligt, ikke?
Så vi mangler folk.
Vi angriber med resten af kompagniet... i den første bølge.
Det er ikke godt.
Ikke med de folk, vi har her.
Vi kan intet stille op.
Der er kommet nye ordrer.
Mændene skal...
De skal...
Og en ting til...
Kaptajn Ferner gav hver deling en fodbold.
C-KOMPAGNIET MOD HUNNERNE
Den første deling, som sparker den over fjendens linjer får en tønde øl.
Kaptajn Ferner mener, det vil højne moralen. "Lidt sjov", sagde han.
En spøjs tanke.
De skal altså være klar klokken syv?
-Vi får brug for den rom nu. -Naturligvis.
Ordner De det, sergent?
Hvad fanden var det? Hvor kom skuddet fra?
Ah, nej!
Det var et uheld.
Jeg stillede geværet mod væggen, men så faldt det.
Det var et uheld.
Nu er du en død mand, Cornwallis.
Hvordan kunne han gøre det?
Hans slags er fulde af pis.
-Der bliver vel en krigsret? -Han bliver henrettet. Helt sikkert.
Tror du, han vidste noget? Hvorfor skulle han gøre det?
Fordi han ikke er den fødte helt som os to.
Dell, hent romrationen. Bone fortæller, hvor den er.
Lige nu, sergent?
Du skal være tilbage om et kvarter, korporal.
Beckwith, jag har en gave til dig.
Billy! Øltønden er så godt som vores.
Det er vores artilleri!
Du godeste!
-Hvor skal du hen? -Jeg skal igennem her.
Der står en hel bataljon i vejen.
Af banen! Lewismaskinkanon på vej!
Af banen!
-Fart på! -Hvor er mit ben?!
Fandens!
Kl. 06.44
Kl. 06.57
Bone! Gav du Dell den rette vejanvisning?
Han kan ikke have taget fejl.
Den satan...
Mr. Harte, hvor meget whisky har han?
-Hvor meget? -To flasker. Godt og vel.
Bravo.
Sergent...
Eksplosionen...
Sergent...
Du kommer med os.
Beckwith! Kom her! Tjept!
Tag dig af ham.
-Hvad vil du? -Romrationen forsvandt.
-Anmoder om at få Deres whisky. -Nej.
De kan ikke angribe uden rom. Giv dem en slurk. Brændevinsmod!
Sergent.
Anmoder om at få Deres whisky. Jeg sender Bone hen efter den.
Nej. Det er udelukket.
Jeg sagde nej.
De ved, at det virker. Aflevér den. "Fra løjtnanten".
Så vil de følge Dem hvor som helst.
Under andre omstændigheder havde jeg ladet Dem arrestere.
-Sergent? -Hvad er der?
-De har vel stormet før? -Ja.
Hvordan er det?
Tænk ikke på det. Koncentrér dig om opgaven.
Er det skræmmende?
Ja, det er det.
Men man når ikke at være bange ret længe.
Det er for... mærkeligt.
Deroppe er man i en anden verden.
Et sted, hvor ingenting...
Fra løjtnanten.
-Tak, Bone. -Fra løjtnanten.
Kors i hytten!
-Skal De ikke have en tår? -Nej.
Tak, sir.
-Det var det hele, sir. -Godt. Vend tibage til reserven.
Nej, jeg følger med Dem. Hvordan skal De ellers få Deres te?
Godt.
Tak skal du have.
Lad os komme frem!
Pas på! Stiger på vej!
Stiger på plads!
Bajonet...
...på!
Horace... Jeg har det dårligt.
Horace... Jeg kan ikke.
Du er i sikkerhed hos mig. Kom nu!
Fandens!
Kom så.
Held og lykke.
Jeg går op først. Du følger efter, Macfarlane.
-Alt vel? -Ja.
Det føles godt. Jeg er i hvert fald klar.
Sådan skal det lyde.
Er det din forlovede?
Ja... Hun hedder Maria.
Hun arbejder på postkontoret.
-Hvad gør vi nu? -Vi venter.
-Sergent. -Hvad er der?
Der er noget, der bekymrer mig.
Tænk hvis...
...der sker noget... Hvis der sker mig noget?
Hvis jeg nu...
Jeg var nødt til at sige det. Det bekymrer mig.
Du skal nok klare den.
Jeg ved altid, hvem der overlever.
-Og du... -Op med jer!
Op med jer!
Kom nu, Billy!
Kom op, Macfarlane, ellers skyder jeg dig!
Slagets første dag, 1. juli 1916 kostede 60.000 døde og sårede -
-de fleste i løbet af angrebets første to timer.
Det er den blodigste dag i den britiske hærs historie.